FREDAG, ELLEVTE DESEMBER 1998
FJORTEN FØRTITRE
Du fikk ikke spist lunsjen din?
Jeg får komme meg tilbake til kontoret.
Disse lange lunsjpausene gir sjefen min sur mage.
Ring sjefen din og si at du tar fri i ettermiddag.
Det er fredag likevel.
Hva skal jeg gjøre med en friettermiddag?
Følge deg til flyplassen?
Slappe av her litt til.
Vi må sjekke ut til klokken femten.
Denne typen hoteller bryr seg mindre om når du kommer, enn...
om når tiden din er ute...
Jeg hater å måtte treffe deg på et slikt sted.
Jeg må gå.
Kan komme neste uke.
Nei.
Ikke for å treffe deg engang, spise lunsj ute?
Vi kan treffes. Vi kan spise middag sammen.
På en anstendig måte.
Hjemme hos meg, med bilde av mor på kaminhylla...
mens søsteren min hjelper meg å grille biff til tre.
Kunne tenke meg å treffe søsteren din.
Ligner hun på deg?
- Sam. - Nei?
OK.
Marion, jeg vil treffe deg så ofte som mulig...
og hvor som helst...
selv på en anstendig måte.
Du får anstendighet til å høres så uanstendig ut.
Nei, det er flott for meg.
Om et par år har jeg betalt ned faren mins lån på butikken.
Og underholdsbidraget faller bort når hun gifter seg igjen.
Jeg har ikke vært gift én gang ennå.
Men når du blir det...
får du sansen for det.
Så la oss bli gift.
Vil du bo i en jernvarehandel i Fairvale,
og spise bønner fra boksen sammen med meg?
Det ville være gøy.
Vet du hva? Når jeg sender ekskona pengene hennes...
kan du få slikke på frimerkene.
Jeg skal slikke frimerkene.
Marion, vil du kutte ut dette...
og heller finne deg en som...
er tilgjengelig?
Jeg tenker på det.
Nå må du ikke knuse hjertet mitt.
Du må rekke flyet ditt.
Vent. Kan vi ikke dra sammen?
Jeg er sent ute, og du må ha på deg skoene.
Er herr Lowery tilbake fra lunsj?
Er til lunsj med ham som kjøper eiendommen i Harrisgata.
- Du vet, olje-leie mannen? - Riktig.
Det er derfor han er sen.
Har du vondt i hodet?
Det går nok over.
Hodepine er som gode forsetter. De er glemt når smertene er over.
Har du aspirin?
Jeg har noe. Ikke aspirin, men...
Legen til moren min ga meg disse på bryllupsdagen min.
Teddy ble rasende da han fant ut at jeg hadde tatt noe beroligende.
Har noen ringt?
Teddy ringte meg, og moren min ringte for å høre om Teddy hadde ringt.
Søsteren din ringte for å si hun skulle til Tucson for å handle...
og ville bli borte hele helgen, og...
Varmt som nymelket melk.
Dere burde få sjefen deres til å skru på klimaanlegget, jenter.
Han har råd til det i dag.
Marion, vil du hente kopiene av skjøtet til herr Cassidy?
Selvfølgelig. - I morgen er dagen.
For en søt liten jente.
Ikke du, kjære. Datteren min.
Hun er veslejenta mi, men i morgen blir hun giftet bort fra meg.
Ta en titt på veslejenta mi.
Atten år gammel,
og aldri hatt en vond dag disse årene.
Kom, Tom. Klimaanlegget er i funksjon på mitt kontor.
Vet du hva jeg gjør med det som er trist?
Jeg kjøper det vekk.
- Er du trist? - Ikke noe spesielt.
Jeg kjøper dette huset i bryllupspresang til veslejenta mi.
Det betyr ikke å kjøpe seg lykke.
Det betyr å kjøpe vekk det som er trist.
Ja.
Fire hundre tusen dollar i kontanter.
For å være rolig...
går jeg aldri rundt med mer enn jeg har råd til å miste. Tell opp.
- En formue! - Fører den ikke opp.
Det er sånn jeg beholder den.
Tom, det er høyst uvanlig med kontantsalg av denne typen.
Hva så? Mine private penger. Nå er det dine.
Vi kunne legge dem i safen,
og mandag morgen når du føler deg bra...
Apropos det å føle seg bra, hva med den flaska du sa du hadde i skuffen?
Vet du, noen ganger klarer jeg ikke å holde munn.
Lowery, jeg dør av tørst.
Jeg vil ikke engang ha dem på kontoret over helgen.
Putt dem i serviceboksen i banken.
Vi får ham til å gi oss en sjekk isteden på mandag.
Han flørtet med deg.
Han må ha sett gifteringen min.
Kom inn.
- Kopiene. - Takk.
Jeg vil gjerne gå rett hjem etter banken, hvis jeg kan.
- Jeg har hodepine. - Bare gå hjem.
Jeg og sjefen din skal ut å drikke litt.
Selvfølgelig. Er du dårlig?
Bare litt hodepine.
Du trenger en helg i Las Vegas. Verdens beste lekeplass.
Jeg kommer til å tilbringe helgen i senga. Takk.
Den eneste lekeplassen som slår Las Vegas.
Marian, hva gjør du her?
Hvor i all verden har du fått alle de pengene fra?
Det er mer enn det jeg trenger for å betale gjelden.
så jeg sa, "Sandy,
"ser du noe der du ikke har drukket en femtedel av før?"
Sandy ser oppover og nedover...
Sandy ser oppover og nedover i baren, og sier "nei".
Vent et øyeblikk.
- Har det ganske travelt. - Ja.
Jeg hadde ikke tenkt til å sove så lenge.
Det skjedde nesten en ulykke i går kveld. Jeg var søvnig...
så jeg kjørte inn til siden.
- Har du sovet her i natt? - Ja.
Jeg kunne ikke holde øynene åpne, så...
Det er nok av moteller her, du burde ikke...
for sikkerhets skyld, mener jeg.
- Jeg kjørte inn til siden. Er det forbudt? - Nei, frue.
- Kan jeg kjøre videre? - Er det noe i veien?
Ingenting i veien,
annet enn at jeg har det travelt og at du hefter meg.
Et øyeblikk, nå.
Vær vennlig og skru av motoren.
Kan jeg få se førerkort og vognkort?
- Hvorfor? - Papirene, takk.
Ha en god dag.
Kommer om et øyeblikk!
Jeg er ikke i humør for trøbbel.
Hva?
De sier dagens første kunde...
alltid gir mest trøbbel.
Ikke i humør til det, så du skal få så redelig behandling...
at du ikke vil ha noen grunn...
Kan jeg bytte ut bilen min med en annen?
Du kan gjøre hva du vil. Det greier du nok, siden du er kvinne.
- Er det din? - Ja.
- Ikke noe galt med den. Jeg er bare... - Lei av den.
Ta en titt rundt for å se om det er noe du liker.
I mellomtiden lar jeg mekanikerne se over din.
Skulle akkurat til å lage kaffe. Vil du ha...
Nei, jeg har det travelt. Jeg vil bare bytte bil og dra.
Man burde ikke ha det travelt, altfor fin dag til å diskutere.
Så jeg svipper bilen din inn i garasjen.
Obie!
Her er jeg, sjef!
- Hva skjer? - Kan du se over denne?
Klart, ikke noe problem. Rutinesjekken.
Den ville jeg valgt selv.
- Hvor mye? - Kikk på den fra alle kanter.
Nei da. Nei, den ser fin ut.
Hvor mye blir det medregnet bilen min?
- Vil du ha halvannen dags tenkepause? - Nei.
Du her det travelt. Er noen etter deg?
Vel, selvfølgelig ikke. Hvor mye...
Første gang jeg har sett kunden ivrigere enn selgeren.
Men, jeg kan tenke meg, sånn cirka,
din bil pluss...
fire tusen?
Fire tusen.
Har du tid til å prute på prisen?
OK. Fire tusen dollar.
Jeg regner med du kan bevise at det er din bil.
- Siden skiltet er fra en annen stat. - Jeg har alle de nødvendige papirene.
- Er det et toalett her? -lnne i bygningen.
Takk.
Du glemte bagasjen.
Putt den inn bak, er du snill.
Helsike, betjent, det var første gang jeg så en kunde...
som var ivrigere enn selgeren.
Er noen etter henne?
Får heller se nærmere på de papirene.
Virker hun som en forbryter?
Hun oppførte seg sånn.
Det rare var at hun betalte i kontanter.
Ja, herr Lowery?
Er ikke Marion kommet ennå, Caroline?
Nei, men hun er alltid litt sen mandag morgen.
Gi meg beskjed med én gang hun kommer.
Ring søsteren. Hvis ingen svarer hjemme...
Jeg ringte søsteren på jobben i platebutikken.
Hun vet ikke mer om hvor Marion er enn det vi gjør.
Stikk ut til der hun bor.
Kanskje hun ikke greier å ta telefonen.
Det gjør søsteren hennes. Hun er like bekymret som vi er.
Nei, jeg har ingen anelse.
Jeg så søsteren din sist da hun dra fra kontoret på fredag.
Hun sa han ikke følte seg bra, og Ville gå tidligere, og jeg sa hun kunne gjøre det.
Det var det siste jeg så... Vent litt.
Jeg så henne litt senere, i bilen.
Jeg tror du må komme hit på kontoret, raskt.
Caroline, få tak i herr Cassidy for meg.
Fort.
Jeg gir ikke slipp på 400000 dollar uten videre.
Jeg vil ha dem tilbake, og hvis noe mangler...
erstatter jeg det med den fine bløte huden hennes.
- Jeg skal spore henne opp, ikke tvil på det. -Vent
En jente jobber for deg i ti år. Stoler på henne.
Det må være noe muffens. Jeg kan ikke...
Hør med banken? De har ikke sett henne.
Stoler du på henne ennå? Jøye meg.
Hun satt der da jeg tømte dem ut, og så nesten ikke på dem,
mens hun planla og til og med flørtet med meg.
Du stoler på henne.
Unnskyld. Jeg hørte deg ikke i alt dette regnet.
Bare gå inn.
- Guffen kveld. - Har du noe ledig rom?
Vi har 12, faktisk.
Tolv rom, tolv ledige rom.
De flyttet motorveien.
- Tenkte jeg hadde kjørt av fra hovedveien. - Det har du.
Ingen stopper her hvis ikke de har gjort det.
Ingen vits i å dvele ved det en mister.
Vi fortsetter å holde lysene på, og følge formalitetene.
Og adressen din.
Byen holder.
Los Angeles.
Rom nummer én.
Det er nærmere, skulle det være noe. Rett ved siden av kontoret.
Jeg trenger mest av alt å sove. Bortsett fra mat, kanskje.
Det er et stort spisested rundt 15 km videre, rett utenfor Fairvale.
- Er jeg så nær Fairvale? -25 km.
Jeg skal hente bagasjen din.
Det er dårlig luft her.
Vel, madrassen er myk, og det er kleshengere i skapet,
og det er skrivesaker med "Bates Motell" på...
i tilfelle du vil gjøre vennene dine hjemme misunnelige.
Og...
der borte er...
badet.
Trenger du noe så bare bank i veggen, jeg er på kontoret.
- Takk, herr Bates. - Norman Bates.
- Du har noe de fleste jenter ikke har. - Har jeg?
Det er ikke noe navn på det, men det er noe som får en til å føle seg vel.
Vel, takk igjen.
Du har ikke tenkt deg ut igjen til det spisestedet, har du vel?
- Nei. - Vil du gjøre meg en tjeneste?
Vil du spise sammen med meg? Jeg skulle akkurat begynne.
Ikke noe spesielt. Smørbrød og melk.
Jeg vil gjerne at du kommer opp til huset.
Det er ingen stor oppdekning, men kjøkkenet er veldig hjemlig.
- Det vil jeg eierne- - OK.
Da får du finne deg til rette, og ta av de våte skoene...
Jeg er tilbake så snart det er klart...
med min trofaste paraply.
Nei, sier jeg! Nei!
Du får ikke lov til å ta med deg fremmede jenter til aftens.
Med levende lys, kan jeg tenke meg,
på den billige erotiske måten unge menn med billige erotiske tanker gjør det!
Vær så snill, mor!
Og hva så?
Etter kveldsmaten, musikk? Hvisking?
Mor, hun er bare en fremmed.
Hun er sulten, og det regner ute.
"Mor, hun er bare en fremmed."
Som om menn ikke begjærer fremmede.
Jeg nekter å snakke om vemmelige ting, de virker frastøtende på meg.
Skjønner du det, gutt?
Si henne at hun ikke får tilfredsstille sine ekle lyster med min mat eller min sønn.
Eller må jeg gjøre det fordi du ikke har mot nok?
Ti stille!
Jeg har laget problemer for deg.
Nei, mor... Moren min...
Hvordan er det man sier det?
Hun er ikke helt seg selv i dag.
Vel, det var ikke nødvendig.
Jeg er ikke noe særlig sulten.
Beklager.
Skulle ønske man kunne be om unnskyldning for andre.
Ikke bry deg om det.
Siden du har skaffet mat til oss,
kan vi ikke like godt spise den?
Det er nok hyggeligere og varmere...
på kontoret.
Det har sluttet å regne.
Spise på kontoret er for uformelt.
Jeg har denne stua bak her.
OK.
Sitt ned.
Takk.
Veldig hyggelig av deg.
Det er til deg alt sammen.
Gå igang. Jeg er ikke sulten.
Du spiser som en fugl.
Det burde jo du vite.
Ikke egentlig.
Jeg har hørt at uttrykket "spiser som en fugl" egentlig er feil...
fordi fugler i virkeligheten spiser masse.
Jeg vet egentlig ingenting om fugler.
Min hobby er å stoppe ut ting.
Dyreutstopping, vet du.
Jeg liker best å stoppe ut fugler,
for jeg liker ikke å se dyr som er stoppet ut.
Du vet det?
Rever og sjimpanser?
Noen stopper til og med ut hunder og katter. Det kunne ikke jeg gjort.
Bare fugler ser bra ut når de er utstoppet...
for de er passive til å begynne med.
Det er en rar hobby. Pussig.
Uvanlig også.
Kan tenke meg det.
Det er ikke så dyrt som man skulle tro. Billig, egentlig.
Nåler, tråd, sagflis.
Det er bare kjemikaliene som koster noe.
En mann bør ha en hobby.
Det er mer enn en hobby.
En hobby får tiden til å gå, den fyller den ikke.
Er tiden din så tom?
Nei, jeg driver kontoret.
Tar meg av rommene, hagen.
Går ærend for moren min,
dem hun mener jeg er i stand til å gjøre.
Går du ikke ut med venner?
En gutts beste venn er hans mor.
Du har ikke hatt et tomt øyeblikk i hele ditt liv, har du vel?
Bare det de fleste har.
Hvor skal du?
Jeg mente ikke å være nysgjerrig.
Jeg leter etter min egen øy.
Hva rømmer du fra?
Hvorfor spør du om det?
Nei.
Folk rømmer aldri fra noen ting.
Regnet varte ikke lenge?
Vet du hva jeg tror?
Jeg tror vi alle sitter fanget i hver vår felle.
Vi kommer oss aldri ut.
Vi skraper og klorer, men bare i lufta,
bare etter hverandre.
Og for alt vi gjør, kommer vi aldri av flekken.
Noen ganger går vi i de fellene med vilje.
Jeg ble født i min.
Den plager meg ikke lenger.
Vel, den burde plage deg.
Den plager meg.
Jeg sier jo at den ikke gjør det.
Vet du det, hvis noen snakket sånn til meg...
sånn jeg hørte hun snakket til deg, jeg...
Noen ganger når hun snakker til meg på den måten...
kunne jeg banne henne opp i ansiktet og reise min vei.
I hvert fall nekte å adlyde henne.
Men, jeg vet jeg ikke greier det.
Hun er syk.
Hun hørtes sterk ut.
Nei.
Jeg mener syk.
Hun måtte forsørge meg alene da faren min døde.
Jeg var bare fem. Det må ha vært vanskelig for henne.
Hun måtte ikke arbeide eller noe sånt.
Arvet litt penger av ham.
Uansett...
for noen år siden, møtte mor en mann.
Han overbeviste henne om å bygge dette motellet.
Han kunne ha overbevist henne om hva som helst.
Og da han også døde, ble bare...
sjokket for stort for henne.
Og måten han døde på...
ingenting å snakke om mens du spiser.
Men uansett...
tapet ble for mye for henne...
og hun hadde ingenting igjen.
Utenom deg.
En sønn er en dårlig erstatning for en elsker.
Hvorfor drar du ikke din vei?
- Til en egen øy, som du? - Nei, ikke som jeg.
Jeg kan ikke gjøre det.
Hvem skulle ta seg av henne?
Hun ville være alene der oppe.
Ilden ville dø ut.
Det ville bli kaldt og fuktig...
som i en grav.
Hvis du elsker noen, kan du ikke gjøre noe slikt mot dem.
Selv om du hater dem.
Du må forstå, jeg...
jeg hater henne ikke.
Jeg hater det hun er blitt.
Jeg hater sykdommen.
Ville det ikke være bedre hvis du...
plasserte henne et sted?
Mener du en institusjon?
Et galehus?
Folk kaller alltid et galehus for "et sted", ikke sant?
Plassere henne... "et sted".
Jeg mente ikke å høres omsorgsløs ut.
Hva vet du om omsorg"?
Har du noen gang sett et sånt sted fra innsiden?
Latteren og tårene og de grusomme øynene som studerer deg?
Min mor der inne?
Hun er harmløs.
Hun er så harmløs som en av de utstoppede fuglene.
Beklager.
Jeg bare følte at jeg...
- Hva følte du? - Det virket som det var hun som såret deg.
Jeg mente det godt.
Folk mener det alltid godt.
De smekker med tungen og rister på hodet...
og de foreslår det, veldig taktfullt.
Jeg har selvfølgelig foreslått det selv.
Jeg hater å tenke på det. Hun trenger meg.
Hun er ingen galning eller en som skriker og vaser.
Hun bare...
blir litt sprø av og til.
Vi blir alle litt sprø av og til.
Blir ikke du?
Jo.
Av og til er én gang nok.
Takk.
Takk, Norman?
Du skal ikke alt tilbake til rommet ditt?
Sliten,
og skal kjøre langt i morgen, tilbake til Phoenix.
Skal du?
Tråkket i en felle der,
og vil gjerne prøve å komme meg ut før det er for sent for meg også.
Er du sikker på at du ikke vil bli litt lenger,
bare for å prate?
Jeg ville gjerne, men...
OK, vi sees i morgen.
Jeg skal komme med frokost. Når?
Veldig tidlig. Ved soloppgang.
OK, frøken...
Crane.
Crane var det.
God natt.
Mor?
Å, Gud! Blod!
Blod, blod.
KJÆRESTE MARION,
OM VI SÅ ER FATTIGE? I DET MINSTE BLIR VI LYKKELIGE.
HVIS DU IKKE HAR TATT TIL FORNUFT,
OG FREMDELES VIL AT VI SKAL PRØVE...
De forteller deg hvilke ingredienser som er i...
at den er garantert dødelig for alle verdens insekter,
men det står ingenting om den er smertefull eller ikke.
Jeg mener døden skal være uten smerter både for mennesker og insekter.
- Sam. - Sam, en dame vil snakke med deg.
- Ja, frøken? - Jeg er Marions søster.
- Lila. - Er Marion her?
- Selvfølgelig ikke. Noe galt? - Hun dro hjemmefra på fredag.
Har ikke hørt fra henne, ikke en telefon engang.
Jeg blåser i om dere er sammen om dette.
Jeg vil snakke med Marion. Hun må si meg det ikke er mine saker.
Så skal jeg gå!
- Løp ut til lunsj. - Det er OK. Jeg har den med meg.
Løp ut og spis den.
Hva er det vi skulle være sammen om?
Beklager. Mente ikke å skrike sånn.
Er Marion i trøbbel? Hva gjelder det?
La oss snakke om Marion, OK?
Hvem er du, kamerat?
Jeg heter Arbogast, kamerat. Jeg er privatdetektiv.
- Hvor er hun, frøken Crane? - Jeg kjenner deg ikke.
Det vet jeg. Gjorde du det, kunne jeg ikke ha fulgt etter deg.
Hvor kommer du inn i denne saken?
Det gjelder fire hundre tusen dollar.
- Fire hundre tusen dollar? - Riktig.
En av dere må fortelle meg hva som foregår.
- Det er grenser for hva jeg takler. - Ta det rolig, kamerat.
Kjæresten din stjal 400000 dollar.
Hva snakker du om? Hva er dette?
Hun skulle ta dem til banken for sjefen på fredag.
Det gjorde hun ikke. Ingen har sett henne siden.
Noen har sett henne.
Det er alltid noen som ser en jente med 400000 dollar.
De vil ikke anmelde henne. De vil ha igjen pengene.
Er hun her, så si det.
Det er hun ikke.
Kan jeg stille deg et spørsmål, frøken Crane?
Kom du helt hit bare på intuisjon?
Ikke intuisjon engang. Bare håp.
Med litt etterforskning kunne jeg komme til å tro deg.
Jeg blåser i om du tror meg eller ikke.
Jeg vil bare finne Marion før hun blir sittende for fast i det.
Sjekket du i Phoenix? På sykehusene?
Kanskje det har skjedd en ulykke eller et ran.
Nei. Sjefen så henne forlate byen med bilen.
Jeg kan ikke tro det. Kan du?
Vi er alltid raske til å mistenke folk som har ord på seg for å være ærlige.
Jeg tror hun er her, frøken Crane.
Der kjæresten er...
Hun er ikke bak der med muttere og bolter, men hun er her i byen.
Et eller annet sted. Finner henne nok.
- Du har ikke sett henne? - Nei.
God kveld.
Jeg holdt nesten på å kjøre forbi.
Glemmer alltid å skru på skiltet.
Men vi har ledige rom. Tolv faktisk.
Tolv rom, tolv ledige rom. Lyst på sukkertøy?
Nei takk. De siste to dagene...
har jeg vært på så mange moteller at øynene er slitne av neon.
Men dette er det første...
som ser ut som det gjemmer seg for verden.
Jeg glemte ikke å skru på skiltet.
Det er ikke mye vits i det lenger.
Der borte pleide hovedveien å gå.
- Vil du sjekke inn? - Nei, nei. Sitt ned.
Vil ikke være til bry, bare stille deg noen spørsmål.
Ikke noe bry. Vaskedag i dag.
Jeg bytter på sengene en gang i uka, om de er brukt eller ikke.
Hater lukten av fuktighet.
Det er sånn en skummel lukt.
Kom igjen.
- Vil du kjøpe et motell? - Nei.
Jeg spør siden du sa du hadde sett så mange de siste dagene.
Tenkte kanskje... Hva er det du vil spørre meg om?
Leter etter en savnet person.
Jeg heter Arbogast. Privatdetektiv.
Jeg prøver å finne en jente som har vært borte en ukes tid nå.
Fra Phoenix. En privat sak.
Familien vil tilgi henne. Hun er ikke i trøbbel.
Jeg trodde ikke politiet var etter ærlige folk.
- Jeg er ikke politiet. - Å, ja. Privatdetektiv.
Vi har grunn til å tro at hun korn denne veien.
Kan ha stoppet her i strøket.
- Stoppet hun her? -lngen har stoppet her på et par uker.
Vil du se på bildet før du sier noe sikkert?
Du høres ut som en politimann.
Se på bildet, er du snill.
- Er du sikker? - Ja.
Det er mulig at hun oppga falskt navn.
Hun heter Marion Crane, men hun kan ha brukt et annet navn til innsjekking.
Jeg sjekker ikke inn folk lenger.
Man dropper formalitetene.
Burde ikke engang skifte på sengene, men gammel vane er vond å vende.
Det minner meg på...
- Hva da? - Lysene. Skiltet.
I forrige uke sa et par at uten lyset på, ville de ha kjørt forbi.
- Det så forlatt ut... - Ja det var mitt poeng.
Du sa ingen hadde vært her på et par uker.
Dette paret kom forbi, og...
De visste ikke at du hadde det åpent.
Som du sier, gamma vane er vond å vende.
Det er mulig at jenta sjekket inn med et annet navn.
Kan jeg ta en titt i boka di?
- Takk. - Her er den.
Jeg har datoen her et sted.
Ser du? Det er ingen der.
Jeg har er prøve på håndskriften hennes.
Her har vi det. "Marie Samuels." Interessant dekknavn.
- Er det henne? - Jeg tror det.
Marie, Marion. Samuels. Kjærestens navn er Sam.
Var hun forkledd? Vil du se bildet igjen?
Hør her, jeg lyver ikke for deg. Det er bare det at...
Skjønner. Du ville aldri lyve.
Det er vanskelig å holde rede på tiden her.
Skjønner det.
Å, ja.
Det regnet den kvelden, og håret hennes var kliss vått.
Det er ikke noe bra bilde av henne heller.
Kanskje ikke.
- Absolutt ikke. - Kanskje ikke. Fortell meg om henne.
Vel, hun kom ganske sent en kveld, og gikk til sengs...
og dro tidlig neste morgen.
- Hvor tidlig? - Veldig tidlig.
- Hvilken morgen var dette? - Dagen etter, dvs. søndag.
Traff hun noen her?
- Kom hun sammen med noen? - Niks.
Ringte hun noen eller...
Lokalsamtaler?
- Tilbrakte du natten med henne? - Nei.
Hvordan kan du da vite at hun ikke ringte noen?
Vel, vi...
Hun var veldig trøtt, og...
Jeg begynner å huske det nå.
Jeg har et bilde av det i hodet mitt.
Vet du hvordan man gjøre det?
Hvordan man maner fram et bilde av noe i hodet?
Ta den tiden du trenger.
Hun satt bak der.
Hun stod bak der, og hun hadde et smørbrød i hånden...
hun sa at hun hadde en lang tur foran seg...
så hun gikk til sengs, rett til sengs.
- Hvor? - Tilbake dit hun kom fra.
Du sa at hun satt eller stod "bak der"?
Ja, i stua bak der.
Hun sa hun var veldig sulten, så jeg laget et smørbrød til henne, og...
så sa hun at hun var trøtt og gikk til sengs.
Jeg skjønner.
Hvordan betalte hun? Sjekk, kontanter?
Kontanter.
- Hun kom ikke tilbake etter at hun dro? - Hvorfor skulle hun det?
Ja.
Jeg tror det er det hele, Arbogast.
Hvis du ikke har noe i mot det, må jeg jobbe nå.
Ærlig talt, har jeg noe i mot det.
Her er det noe feil.
Det henger liksom ikke sammen. Det er noe som mangler.
Hva mer kan du vente at jeg skal vite? Folk kommer og går.
Riktig. Hun er ikke her fremdeles?
Nei.
Er det nødvendig med en ransakingsordre for å se alle rommene?
Tror du meg ikke kan du hjelpe meg å skifte på sengene.
Nei takk.
Forandret mening?
Jeg må ha et virkelig ærlig ansikt.
- Er det noen hjemme? - Nei.
Det er noen som sitter i vinduet.
- Nei det er det ikke. - Jo, se selv.
Det er moren min. Hun er...
invalid. Praktisk talt som å bo alene.
Jeg skjønner.
Hvis denne Marion Crane var her, ville du vel ikke gjemme henne?
- Nei. - Ikke hvis hun betalte godt heller?
- Nei. - La oss si...
at hun ville at du skulle være galant og beskytte henne.
Du ville skjønne at du ble brukt. Du ville ikke la noen lure deg?
Jeg er ikke dum. Ingen kan lure meg, ikke en kvinne engang.
Ikke noe manndomsspørsmål. Beklager.
Hun kunne ha lurt meg, men ikke moren min.
Traff hun moren din? Kan jeg snakke med henne?
Jeg sa jo at hun ikke kan komme ut.
Bare noen få minutter.
Det kunne være et spor du har oversett.
Syke gamle damer er som regel skarpe.
Jeg forklarte deg, Arbogast...
Bare et øyeblikk. Jeg skal ikke bry henne.
Jeg har snakket nok med deg.
- Ja, men bare et øyeblikk. - Det er best du går nå.
OK. Du ville spare meg for mye tråkking...
hvis du lot meg snakke med henne om...
- Trenger jeg en ordre for det? - Ja.
Takk i alle fall.
Hallo, Loomis? Dette er Arbogast. Er Lila der?
Kan jeg få snakke med henne?
Hallo, Lila. Hør her. Marion var her.
Hun tilbrakte sist lørdag på Bates Motell.
Her ute ved den gamle motorveien.
Jeg vet hvilket rom hun var på. Nummer én.
Den unge fyren som driver stedet sa...
at hun bare ble over natten og dro morgenen etter, og det var det.
Nei, ikke akkurat.
Vel, jeg spurte ham ut, tro meg.
Jeg tror jeg fikk vite alt jeg kunne.
Jeg må fortsette etterforskningen her.
Jeg er ikke helt fornøyd.
Denne gutten har en syk gammel mor.
Jeg tror Marion snakket med henne.
Nei, dessverre, han ville ikke la meg snakke med henne.
Vel, det var jeg. Jeg tror jeg drar tilbake til motellet først.
Nei, bli hos Loomis. Jeg er tilbake om en time.
OK.
Lørdag kveld kan lyde ensomt, har du lagt merke til det, Lila?
Vær så snill, Sam. Han sa ikke mer enn en time.
Gått tre.
Skal vi bare sitte her og vente?
Han kommer nok. Ta det med ro.
Vent.
Hvor langt er det dit?
Har du tenkt deg ut dit? Buse inn til Arbogast og den gamle damen.
Skremme henne litt, kanskje.
- Ikke særlig lurt. - Tålmodighet ligger ikke til familien.
Jeg drar ut.
- Arbogast sa... - Ikke mer enn en time.
OK. Jeg ringer dit.
Vel, jeg drar.
Du finner det aldri.
- Lila. - Hva?
- Jeg drar. Du blir her. - Hvorfor kan jeg ikke bli med?
En av oss må bli her, hvis han er underveis.
Hva skal jeg gjøre? Bare sitte og vente?
Ja.
Ta en øl til.
Herr Arbogast?
- Er han kommet tilbake hit? - Sam.
Ingen Arbogast. Ingen Bates. Bare den gamle damen hjemme.
Syk gammel dame som ikke kan, eller ikke vil åpne døra.
Hvor kan han ha dratt?
Kanskje han fant et spor. Kanskje han bare fulgte det og...
- Uten å ringe meg? - Hastverk.
Han ringte da han bare hadde følelsen av å ikke være fornøyd.
Tror du ikke at han ville ha ringt hvis han fant noe?
Det tror jeg han ville.
- La oss dra til AI Chambers. - Hvem er det?
Han er visesheriffen her.
Skal bare hente walkmannen min.
Hvor lenge har søsteren din vært borte?
Hun forlot Phoenix for en uke siden i går, uten et spor.
Hvordan har det seg at dere fant spor etter henne i Fairvale?
De trodde at hun var hos meg.
- Dro hun fra Phoenix frivillig? - Ja.
Da er hun mer rømt enn savnet?
- Riktig. - Fra hva?
Hun stjal noen penger.
- Mye? -400000 dollar.
Og politiet har ikke greid...
Alle trodde at hvis hun bare ville gi pengene tilbake,
kunne man unngå å blande inn politiet.
Det forklarer privatdetektiven. Fulgte sporet hennes til Bates.
Hva sa han nøyaktig da han ringte?
At Marion hadde vært der en natt, og så hadde reist.
Med 400000 dollar?
Nevnte ikke pengene.
Ikke så viktig hva han sa.
Skulle tilbake etter å ha snakket med moren, men kom ikke.
- Jeg vil du skal gjøre noe med det. - Hva da?
Beklager om jeg virker overnervøs.
Men det er noe galt der ute, og jeg må finne ut hva.
Jeg tror også det er noe galt, men ikke det du tror.
Jeg tror det er noe galt med detektiven.
Jeg tror han fikk et tips om hvor søsteren din dro,
antageligvis fra Norman Bates,
og han ringte for å holde dere i ro, mens han dro etter henne og pengene.
Nei, han sa han ikke var fornøyd, og skulle tilbake dit.
Hvorfor ringer du ikke Norman for å høre hva som har skjedd?
Florrie, sheriffen vil du skal ringe opp Bates Motell for ham.
Norman? Dette er Sheriff Chambers.
Jeg har det bra, takk. Hør, vi har noen bekymringer her.
Har det kommet en fyr ut dit i kveld?
Nei, dette ville ikke være en kunde likevel.
- En privatdetektiv, ved navn... - Arbogast
Og etter at han dro?
Nei, det er OK, Norman.
Han var der.
Norman fortalte ham om jenta, han takket og dro.
Kom han ikke tilbake? Traff han ikke moren?
Detektiven deres sa han ikke kunne komme tilbake med én gang...
fordi han ville spørre ut moren til Norman Bates?
- Riktig? - Ja.
Bates mor har ligget død og begravet...
på Green Lawn gravlund de siste ti årene.
Jeg hjalp Norman å velge ut kjolen hun ble begravet i.
Det er ikke bare lokalhistorie, Sam.
Det eneste tilfellet av mord og selvmord i Fairvales politiarkiver.
Fru Bates forgiftet karen hun var sammen med...
da hun fant ut at han var gift.
Så tok hun en porsjon av de samme sakene selv.
Stryknin. Stygg måte å dø på.
Norman fant dem døde sammen i senga.
Er ikke den gamle damen jeg så i vinduet Norman Bates mor?
Et øyeblikk, Sam. Er du sikker på at du så en gammel dame?
l huset bak motellet.
Jeg ropte og banket, men hun bare ignorerte meg.
Vel, hvis den damen er fru Bates,
hvem er det da som er begravet på Green Lawn gravlund?
Jeg må ta deg med ned, mor.
Beklager, gutt,
men du greier å se så latterlig ut når du gir meg ordre.
- Vær så snill, mor. -Jeg vil ikke gjemme meg i fruktkjelleren.
Du tror jeg er sprø, hva? Jeg blir her.
Dette er mitt rom, og ingen skal slepe meg ut herfra,
minst av alt min store, modige sønn.
De kommer nå, mor.
Han kom etter jenta. Nå vil noen komme etter ham.
Vær så snill, mor, bare for noen få dager.
Bare noen få dager, så de ikke finner deg.
'Bare noen få dager."
l den fuktige fruktkjelleren?
Nei! Du gjemte meg der engang, gutt, og det gjør du ikke én gang til.
Kom deg ut! Norman, hva tror du at du gjør?
Ikke rør meg.
Sett meg ned, jeg kan gå selv.
Vi får heller bli enige om hva vi skal si og gjøre når vi kommer dit.
Vi sjekker inn som mann og kone,
og så blir vi tatt med til et rom,
og vi må lete igjennom stedet, ut og inn, hver centimeter.
Hvor lever Norman Bates sitt eneboerliv, tro?
Det står noen i vinduet. Jeg så noe bevege på seg.
- Vel. - Vi skulle akkurat opp for å ringe på.
Regner med at dere vil ha et rom.
Vi ville prøve å greie hele veien til San Francisco,
men vi liker ikke helt den himmelen.
Ser ut til å bli dårlig vær.
Skal vise dere rom ti.
- Vi får sjekke inn først. - Det er ikke nødvendig.
Nei, sjefen betalte for turen...
det er 90% forretningsreise...
så han vil ha offisielle kvitteringer.
Vi må nok sjekke inn og få en kvittering.
OK.
Jeg henter bagasjen deres.
Vi har ingen.
Da viser jeg dere rommet.
Første gang jeg ser dette.
Sjekker du inn et sted uten bagasje, må du alltid betale på forhånd.
- Trettiseks dollar og femti cent. - OK.
Kvitteringen?
Jeg går i forveien.
Her er kvitteringen din. Jeg skal vise dere rommet.
Det er i orden. Du behøver ikke gjøre det. Vi finner det selv.
Vi må inn dit for å ransake rommet...
samme hva vier redde for å finne, eller hvor vondt det vil gjøre.
Jeg vet det.
Hvis noe skjedde, tror du det skjedde her?
Vet ikke. Hadde du et ulønnsomt foretakende som dette motellet...
hvor mye skulle det til for å komme seg bort og begynne på nytt?
Fire hundre tusen dollar?
Hvordan kan vi bevise det?
Det må finnes noe bevis.
Noe som beviser at de pengene kom fra Marion.
Hvorfor er du så sikker?
Arbogast. Han likte meg. Han syntes synd på meg.
Han begynte å føle det samme for deg. Jeg skjønte det sist jeg snakket med ham.
Han ville ikke har reist uten å si ifra, hvis ikke han ble stanset.
Han ble stanset, så han må ha funnet ut noe.
OK. Vi begynner med rom én.
Bates?
Ikke noe dusjforheng.
Se.
- Hva er det? - Den ble nok ikke skyllet ned.
Noen har lagt til eller trukket fra 400000.
Beviser at Marion var her. Ingen tilfeldighet.
Vent litt. Bates har ikke nektet for at hun var her.
Beviser det ikke at han fant ut om pengene?
- Skal vi spørre hvor han gjemte dem? - Nei.
Den gamle damen, hvem hun enn er, fortalte Arbogast noe.
Hun må fortelle oss det samme.
- Hei, du kan ikke gå opp dit? - Hvorfor ikke?
- Bates. - La oss finne ham.
En av oss oppholder ham, den andre går til damen.
Du greier ikke å holde ham der, hvis han ikke vil.
Liker ikke at du går opp til det huset alene.
Jeg kan takle en syk gammel dame.
Fint. Jeg finner Bates og legger beslag på ham.
- Ser du etter meg? - Det gjør jeg faktisk.
Kona mi tar en lur, og jeg greier aldri å være stille nok, så...
jeg tenkte jeg ville finne deg for å slå av en prat.
Flott. Fornøyd med rommet?
Det er bra.
Fru Bates?
Du er alene her, ikke sant?
Jeg ville bli sprø av det.
En litt ekstrem reaksjon, synes du ikke?
Bare et uttrykk. Det jeg mente var,
at jeg ville gjøre mye for å komme meg unna.
Ville ikke du?
Nei.
Fru Bates?
Du kunne nok være lykkelig her. Men jeg tviler på at du er det.
Fikk du en sjanse til å komme deg vekk fra dette stedet, ville du stikke.
"Dette stedet"?
Dette stedet er tilfeldigvis hele min verden.
Jeg vokste opp i det huset, og hadde en lykkelig barndom.
Mor og jeg... var mer enn lykkelige.
Du virker redd. Sier jeg noe å være redd for?
Jeg vet ikke hva du sier.
Jeg snakker om moren din og motellet.
- Hvordan skal du greie det? - Greie hva?
Kjøpe et nytt motell, i en annen by...
hvor du ikke må gjemme bort moren din.
Hvorfor hopper du ikke bare inn i bilen og drar herfra?
Hvor skal du få pengene fra? Eller har du dem?
Hold kjeft!
Mange av dem. 400000 dollar.
Moren din vet sikkert hvor de er, og hva du gjorde for å få dem.
Hvor er den jenta du kom hit med?
Hun forteller oss det sikkert.
Fru Bates?
Hvis noen kan greie å få vite noe, må det være psykiateren.
Selv jeg kunne ikke nå fram til Norman, og han kjenner meg.
Er du varm nok, frøken?
Snakket han med deg?
Nei.
Jeg fikk hele historien, men ikke fra Norman.
Jeg fikk den fra moren hans.
Norman Bates eksisterer ikke lenger.
Han var bare halvveis til i alle fall.
Nå har den andre halvdelen tatt over.
Antageligvis for alltid.
- Drepte han søsteren min? - Ja.
Beklager. Privatdetektiven også.
Hvis dere sokner i sumpen ved motellet...
For å forstå det slik jeg har forstått det, ved å høre det fra "moren"...
Det vil si, mor-halvparten av Normans hjerne,
må man gå ti år tilbake i tiden...
til den gangen Norman myrdet moren og elskeren hennes.
Han var allerede farlig mentalt ubalansert.
Han hadde vært det siden faren døde.
Moren hans var en klyngende, krevende kvinne...
og i årevis levde de som om det ikke fantes andre i verden.
Så fant hun en ny mann, og for Norman virket det...
som hun skjøv ham til side for denne mannen.
Det gjorde at han passerte skillelinjen, og han drepte begge to.
Han måtte slette over forbrytelsen, i hvert fall i sitt eget hode.
Han stjal liket hennes, og la noe tungt i kisten som ble begravet.
Han gjemte liket i fruktkjelleren og behandlet det...
for å bevare det så godt som mulig.
Og selv det var ikke nok. Hun var der, men hun var et lik.
Så han begynte å tenke og snakke for henne.
Noen ganger kunne han være begge personlighetene...
holde konversasjoner.
Andre ganger, tok mor-halvdelen fullstendig over.
Han var aldri helt Norman, men han var ofte bare "moren".
Da han møtte søsteren din,
ble han betatt og tiltrukket av henne.
Han begjærte henne. Det satt i gang den sjalue moren.
Og "moren" drepte jenta.
Når virkeligheten kom for nær...
når fare eller begjær truet illusjonen...
kledde han seg ut, selv med en billig parykk han hadde kjøpt...
og han gikk rundt i huset, satt i stolen hennes...
snakket med stemmen hennes.
Han prøvde å være sin mor.
Og nå er han det.
- Og de 400000 dollarene? Hvem fikk dem? - Sumpen.
Disse forbrytelsene bunnet i lidenskap, ikke i vinning.
Han er litt kald. Kan jeg gi ham dette teppet?
Ja.
Takk.
Det er trist når en mor må uttale ordene som dømmer hennes sønn,
men jeg kunne ikke tillate dem å trø at jeg Ville være i stand til å drepe.
De stenger ham inne nå,
som de skulle ha gjort for lenge siden.
Han har alltid vær! slem.
Han hadde tenkt til å si at jeg drepte de jentene og den mannen.
som om jeg kunne gjøre annet enn å sitte og stirre,
som en av de utstoppede fuglene hans.
De vet jeg ikke kan røre en finger, og det kommer jeg ikke til å gjøre.
Jeg skal bare sitte stille her,
i tilfelle de mistenker meg.
De overvåker meg sikkert. Bare la dem gjøre det.
La dem se hvordan jeg er.
Jeg skal ikke smekke til den flua engang.
- Jeg håper de ser på meg. - Det gjør de nok.
- Da får de se. - Jeg skal la dem se.
De får se det, og de får vite det.
Og de kommer til å si, 'hun gjør ikke en flue fortred."
Subtitles by SOFTITLER